Obrada by: www.exyu-subs.tk
Većina ljudi je pristojna.
Kažem većina, jer svi znamo
da postoje i šupci.
Ljudi su pristojni jer nikada ne znaju kako da posegnu.
I tada i sada, znaju da nas iznenade.
Ali opet, ponekad i ne iznenade.
Želim da me pamte kao najboljeg igrača dodžbola.
Želim da osvojim zlatnu olimpijsku medalju u dodžbolu.
To bi svet učinilo boljim mestom
jer bih inspirisao drugu decu da budu šampioni u dodžbolu.
Tako ja razmišljam o svojoj ostavštini.
Dobro, Tomi. Malo bazično, ali solidna gramatika
i gradnja paragrafa. Odlično.
Ko će sledeći? Henri?
Da.
Svi možemo da pričamo o našim ocenama.
Ali nije samo u pitanju dobra hrana
za egzistencijalnu krizu?
Mislim, na kraju, Tomi, morao si shvatiti...
da dodžbol uopšte nije olimpijski sport.
Ali... naša ostvaština nije ono što će o nama pisati
niti koliko smo love imali na računu.
Nego ko će od nas imati sreće u životu
i šta ćemo ostaviti posle njega.
Sada znamo samo jedno, ovde smo.
Zato kažem da radimo najbolje što možemo na ovoj strani prašine.
To ja mislim o svojoj ostavštini.
Henri, podseti me opet zašto te ne možemo
upisati u školu za talente. - Jer je to bolje za moj psihološki razvoj
i saradnju sa vršnjacima u normalnom školskom okruženju.
Da. Dobro.
Hvala.
To je 3000 Tanen Teka
na sedamdeset šest sa gubitkom od sedamdeset?
Znaš šta? Daj mi 10 Lajfkoma sa Aluminadom.
Dva i petnaest. Dobro, da.
Mislim da će upaliti.
Recimo da imam privilegiju što sam rođen na berzi.
Izvini, kasnim.
- Vežite se. - Hrvaj se sa rancem.
Volio bih da kupiš novi auto. Nije baš da nemaš.
Nije u tome poenta. A osim toga...
Nema ničeg lošeg u starim kolima.
Zašto ne daš da ti pomognem? Slomio sam samo jednu.
Što dovodi do strujnog udara.
Pegle su nezgodne.
Voleo bih da mogu uraditi nešto kao ti.
Dobro, onda dođi.
- Šta hoćeš da napraviš? - Leteću trampolinu.
Možeš nešto manje.
Raketne čizme! - To je malo teško.
Možeš napraviti lažni sef.
Sve je u vremenu, rukama, pokrivanju svakog sadržaja.
Jedan pogrešan proračun, i sve propada.
Kao zid od kolača? - Zid od kolača je prevara.
Šta ako ima ajkula? - Previše plitko.
A pirana? - Žive u Africi.
Henri je rekao, "Južna Amerika."
Dobro, Južna Amerika.
Nemoj da brineš, ako te nešto napadne,
bilo šta domaće,
ja ću stići kao munja. U redu?
U redu.
- Jesi li dobro? - Da. - Nabroj glavne gradove.
Oklahoma Siti, Oklahoma. - Polako.
Augusta, Mejn.
Sejlem, Oregon. Olbeni, Njujork.
Hej, mama, šta ako ovo pune za 147.50$ u Zabavnom Zalivu?
Viseći zamak za Piterov rođendan.
Onaj što smrdi kao noge. - Bizmark, Severna Karolina.
Zar nije taj u nekoj drugoj severnoj? - Talahasi, Florida.
Finansijski izveštaj stiže danas? - Džuno, Aljaska.
Zaboravila sam ti ga dati. Čitaj ga, znaćeš šta piše.
- Anapolis, Merilend. - Pogrešno.
Tačno.
Šajen, Vajoming. - Znaš da ne pomaže
kad se tako naginješ. - Pomaže. Vidi. Pogledaj!
Obojio je svoj kaput u bojama duge.
Onda je druga veverica postala ljubomorna
jer je kamen izgledao fantastično.
I naučili su da prava vrednost
ne bude u boji tvoga krzna,
nego u onome što nosiš ispod njega.
Kraj.
Pa?
Dobro je rečeno.
Hej! Probaj ti da nešto napišeš i nacrtaš.
To je nešto. To je metafora.
To što neko nije hteo da uhvati vevericu
je stvar morala.
Nagrada za mladog inženjera?
Odakle ti ova? - I nije neka.
Ja bih je čuvao da je moja.
Ne bih je ostavio u ćošak. - Uzmi je.
Dobro. Vucite svoje male guze u krevet.
Zar mislite da ja držim noćni klub? - Možemo li sutra naveče gledati film?
Ne mogu, dušo. Radim treću smenu.
Mama, rekao sam ti, više ne moraš da radiš.
Kako misliš ne mora više da radi? - Ništa.
Samo kažem, nema potrebe.
Ostani kod kuće i radi na svojim pričama.
Izvini Jesi li siguran?
Jer... ne želim da vređam
tvoj lični osećaj za prostor ili bilo šta. - Mama!
Laku noć.
Da uključim ili isključim? - Uključi. - Isključi.
Da otvorim ili zatvorim? - Otvori. - Zatvori.
Jao, vruće je.
- Hej, mama? - Da.
- Ovde dupli klik. - Polako! To je skupo.
Onda preuzmeš izveštaj iz banke direktno u program.- Ko kaže da nisi pametan?
Niko. - Pokaži mi šta sam te naučio.
Nisam dete, Henri. - Pokaži mi.
Dobro. To je dosta.
Da vidimo.
Upravo si izbrisala zadnji mesec.
Ne radiš kako treba. - Šta? - Ovako, mama.
Suzan?
Super. To je Glen.
Gdin Siklmen.
Suzan? - Hej!
Da li bi malo htela
da pripaziš na svoj travnjak?
Vaši listovi padaju u moje dvorište.
Teško ga je sakupljati. - U redu.
Potrudiću se. Izvini, Glen.
- Hej, dušo! - Zdravo. - Dođi.
Hej! Vidi ti nju.
Hej!
Ovo sam našao u šumi.
Mali policajci na treningu, momci?
Izvinite zbog ovog oko travnjaka.
Znam da preterujem, ali... - Ne, ne. Srediću to.
Krećem napred, zaklinjem se da ću očistiti lišće.
Hvala ti.
Moja buduća snajka. - Bože.
Prelepa je.
Ali njen očuh...
Glen. - Gdin "Sekač".
Opet kasniš. - Pas mi je pojeo auto.
Na šestici su jaja sirova. Pozabavi se tim.
Hej, ribo, kako trikovi? - Federalci su mi za vratom
Moram prebaciti novac u Švajcarsku banku.
Rate su užasne. - Pričaćeš mi o tome kada dobijem na lotu.
Samo da vidiš porez. 82 miliona se pretvorilo u 62.
Šta mogu da kupim sa tim? - Hej, stol sedmica čeka. - Još prodaješ zamak?
Korzika. Ali teško da ću stići do Monte Karla.
Moje sise su ovde. #Yeah, easy.
Gđice? Nisam ovo naručila.
Hej, Suzan? Nova platna lista nije baš sjajna.
Poslala ti je platu kući iako sam rekao da dolaziš ovamo.
Živiš u dobrom komšiluku.
Uvek sam mislio da si podstanar. Hvala Bogu na alimentaciji?
Kako da ne. - Pretpostavljam da ti mogu dati depozit
ako ti je lakše. - Ne znam. Moram pitati Henrija.
Moraš pitati 11-godišnjeg dečaka?
12-godišnjeg. Skoro mu je 12.
Henri! Treba mi tvoja pomoć!
Moris ti je uzeo medalju!
Požuri! Hajdemo! - Hej!
Hvala ti, Dot.
Eno ga.
Hej, Kristina.
Jesi li dobro?
Jesam.
Henri! Henri!
Piteru! Hej!
- Pusti ga. - Henri!
- Medalja! - Koji ti je, druže? Rekao sam ti da ga ne diraš.
On je mali gnjavator. Ti si barem pametan. Ali on?
Dosta je, momci, prekinite - On je niko.
On je niko! - Gde si bio? - Zapamti to.
Izvini. - Hvala ti, hajdemo.
Hajde, Piter.
Izvinuo sam ti se hiljadu puta.
Obećavam da te Moris više neće dirati. U redu?
Obećavam.
Kladim se da ću te nasmejati.
Mama je došla! - Halo?
Slatkišu moj!
Šta... Bože, Henri, reci ne.
Iznenađenje. - Šejla!
Zdravo, Piter. Henk.
Zovem se Henri. Nadam se da možeš zapamtiti jedno ime ispod te tvoje frizure.
Lepe naočare. Dobro ti stoje na pogrešnoj glavi. - Dosta vas dvoje.
Pretvaraću se da se ovo nije dogodilo.
Imala sam težak dan, pa ćemo se ja i Šejla
malo opustiti. U redu?
Ima da se napiju ko stoka.
- Znam. - Čula sam vas.
Moja mama... Mama mi je bila kučka.
Ali ponašala se kao da nije.
Trudila se, plašila mi je prijatelje. - Kako?
Znaš one zube, kao u Drakule? - Da. Za noć veštica?
Da, i kada bi me tip pitao da izađemo,
i došao kod mene, ona bi mu iskezila Drakuline zube.
- Bože. - A onda bi se...
Polako nasmejala, kao... - Možda se ponašala zaštitnički.
Bila je užas... Ponašala se zaštitnički.
Bila je super. Samo je htela da me dobro vaspita.
Uprskala je, ali je zaslužila nagradu.
Molim te, nedaj mi da ja nešto sjebem.
Ti možeš dati sve od sebe, zar ne? Ali to su deca.
Mala sitna stvorenja
koja čekaju na život. - Ne znam kako uspevaš.
Iskreno, ne znam kako stigneš sve sama.
Daj, imam Henrija.
Nađi mi nekog drugog muškarca
koji je... zreliji od njega.
Volela bih.
Mogu li spavati ovde?
Henri! Dolazi!
Izvoli.
Hej, dušo? Jesi li dobro?
Dobro sam. Zašto?
Šta ti je sa licem?
Ništa. Samo me boli glava.
Dobro.
Hej, dušo. Treba li ti prevoz?
Jesi li dobro?
Da.
A sada neke loše vesti.
Zakova mama je donela krofne za njegov rođendan.
Dobro, razrede... Razmislite o svojoj ulozi
za naredni talent šou. Ja ću ispuniti formulare.
Vi donesite potpise vaših roditelja.
Henri, gde ćeš? Henri!
Prokletstvo, Dženis. Dokle još misliš ovako?
Šta još treba da vidiš? - Verovatno misliš na direktora Vildera?
Henri, nećemo opet istu priču. - Modrice, umor, sve utiče na uspeh u školi.
Kakve su joj ocene? - Znaš da ti ne mogu reći
za tuđe ocene. - Niste obavezni da istražujete.
Samo ga morate prijaviti.
To je vaša etička odgovornost kao nastavnika.
Uradila sam preliminarnu istragu koje se...
Onda uradite i drugu! - Komplikovanije je od toga, Henri.
Gdin Siklmen je načelnik policije i uvaženi član...
Kao uvaženi član naše zajednice...
Ove besmislene optužbe mogu imati opasne posledice.
Isuse! Uradite...
Da li ovo nešto znači? - Poznajem gdina Siklmena
duže nego što si ti živ. - Ne izbegavajte temu.
Neću ga podvrgnuti ruglu
bez ubedljivih dokaza.
Dobro. Onda ću to ja uraditi bez vas.
Henri Karpenteru, javi se.
Šta misliš kada će doći mama?
Izvinjavam se.
Gde idemo?
Navratićemo kod Šile.
Jutros je trebala doći na posao ali nije došla.
Prestani sa tim.
Šila? Halo?
Pronašao sam je.
Super. Dovela si decu.
Zdravo, Henk. - Šila. Izgledaš sjajno kao i uvek.
Da pogađam, napila si se da zaboraviš bivšeg
koji te je napustio zbog dva mlada frajera.
- To si bila ti. - Da.
Menjala sam te na poslu.
Hajde. Diži se. - Ne!
Ne! Imam osip.
Slabiš.
Mi.
Baš se super nosiš sa njenim alkoholizmom.
Šila nije alkoholičar. - Jeste.
Hoćeš li oladiti malo? - Iskreno, ružno se oblači.
Zar kiselina nije izbačena pre mog rođenja?
U usporedbi sa njenim govnima, još nije. - Mama...
Ne psuj pred Piterom. - Kao da je to više bitno.
"Mama je dobila dvoglavu bebu."
Kladim se da je kriva dostava.
Baš ispred prokletog frižidera.
Imal si ceo dan. Imala si ceo dan za razgovor.
Henri. To se nas ne tiče.
Samo će biti još gore.
Ti to meni pretiše? Ti nisi... - Henri.
Ne. Prestani. Hajde.
Socijalno. Kako vam možemo pomoći?
- Halo? - Halo. Kako vam možemo pomoći?
Da, mogu li dobiti socijalnog radnika, molim vas?
Socijalni radnik? Kako vam mogu pomoći?
Zdravo. Hteo bih da prijavim nasilje nad detetom.
U redu. Da li vas neko tuče?
Ne radi se o meni. - Koliko imaš godina, dušo?
11.- U čemu je problem? Kako vas možemo kontaktirati?
Neću vam davati svoj broj telefona.
Zato i zovem anonimno. Razumete li? - Ostanite mirni.
Henri! - Adresa je 3328 Spindl Lejn, a nasilnik je Glen Siklmen.
Puno vam hvala. Doviđenja.
Nemojte prekidati. Ostanite na vezi.
Hej, Henri. - Hej.
Za tvog brata.
Moja je. - Veoma lepo od tebe.
- Nadam se da će ti se dopasti. - Hej, dušo!
Henri mi je rekao da sledeći mesec ideš na ples.
Jedva čekam da te vidim.
Hej, Glen! Mora da si uzbuđen zbog talent šoa.
Moram priznati da sam malko nestrpjiv
kod takvih stvari.
Mislio sam da će te voziti Dženina mama. - Džena.
Oni će tada biti van grada. - Pa, mogu te ja... Biće mi drago da je odbacim.
Ja ću doći po nju. - Super.
Gđo Karpenter... - Dušo, molim te.
Suzan.
Henri i Piter, srećni su što vas imaju.
Hvala ti.
I tvoj tata je srećan što ima tebe.
Očuh.
Hoću da se prestaneš fokusirati na učenje
i da malo više vremena provodiš u zabavi.
Nađi sebi neki porok ili tako nešto. Kockanje.
Pij, zezaj se. Opljačkaj banku.
Daj!
Nisi zanimljiv.
Mama...
Ona žena u prodavnici...
Nisi...uradila ništa da joj pomogneš.
Rekla sam ti. To se nas ne tiče.
Mislim... kada neko tuče nekoga,
da se to nas tiče. - I ja tako mislim,
ali... nisam mogla ništa učiniti.
Da, mama...da svi tako misle
ne bi bilo nikoga da se brine
o onome ko ne može da se brine o sebi.
Šta sam trebala uraditi?
Ne volim nasilje.
Nasilje nije najgora stvar na svetu.
Nego šta je?
Apatija.
Siklmen.
Pad od 400m južno i duboke vode na severu.
Ovde?
Nastavi dalje.
Ovde? - Nastavi.
Ako budem išao još dalje, propašću.
Dobro. Sad podigni prste.
Tri. - Razumem.
Da, to sam i tražio.
Koliko metaka u minuti? - 1200.
- Koliko košta? - 8. - 8,000 dolara?
Ne. 8,000 dinara. - Baš si duhovit.
Treba li mi dozvola? - Da. Federalna.
Zaboravio sam je kod kuće.
Žao mi je, gdine. Ne bavim se takvim stvarima.
Šta ako me je poslao Dominik?
8,000.
U redu.
Dođi iza prodavnice za sat i po.
Pozdravi Dominika.
Isuse, mama. Zar opet?
Znaš zašto me zovu "Otvarač konzervi," Henri?
Ne. Ali mislim da to ima veze sa seronjama.
Ma daj. - Isključi to.
Samo da pređem ovaj jebeni... - Mama!
Slatkiš broj jedan.
Slatkiš broj dva.
Kako to da je on slatkiš broj jedan? - Jer je stariji.
U redu je. Budi ti slatkiš broj jedan.
U redu. Slatkiš broj jedan.
Laku noć. - Laku noć.
Mama. Nemoj opet.
Pevaj. - Dobro, važi.
Laku noć. Volim te.
I ja tebe.
Volim te.
To ne znači da njega više volim, znaš.
Volim te, mama.
Upaljeno ili ugašeno? - Upaljeno. - Ugašeno.
Otvorena ili zatvorena? - Otvorena. - Zatvorena.
Mama!
Bože. Šta je bilo? Eto me! - Mama!
Dolazim. - Mama!
Henri? Henri, dušo.
Dušo. O, Bože.
Zovi 911, Piter!
Imam te. Bože. Henri.
Izgleda kao koma ali imamo puls.
Henri? Henri? Henri, da li me čuješ?
- Gđo Karpenter, vaš sin. - Henri? - Vaš drugi sin!
- Gde je moj CT? - Još čekaju. - Hvala, Keti.
Gđo Karpenter, ja sam Dejvid Denijels. Neurohirurg. - Zdravo.
Da vidimo šta je sa tobom, druže. Henri...
Osvetliću ti oči sa ovim.
- Da li ste prisustvovali napadu? - Da. - Kako je izgledao?
Celo telo mu se treslo, i drhtalo.
Je li imao glavobolje? - Ne. Ništa ozbiljno. Samo...
- Jesi? Koliko dugo? - 3-4 meseca.
- Dr. Denijels, tražili ste ovo. - Rekao si da nije ništa ozbiljno.
Zašto mi nisi rekao, dušo?
Keti, moramo ga prebaciti na sprat. - Šta? Gde ga vodite?
Moramo ga prebaciti u operacionu salu.
Vaš sim ima tumor, i izgleda zloćudan.
Napao je neke vitalne funkcije.
Znam da vam je teško, ali treba nam vaš pristanak.
- Dr. Denijels, budi se. - Mama. - Jedan miligram Ativana. - Henri.
Gđo Karpenter, trebamo vaš potpis.
Ne mogu potpisati bez njegovog pristanka.
Treba nam pristanak roditelja. U redu je, Henri.
Sve je u redu.
U redu, idemo. - Sve je u redu.
Henri, vodimo te u operacionu salu, u redu?
Mama.
Hej, dušo.
Da. Tu sam.
Pored tebe sam.
Je li... sve u redu?
A ovo?
Hoćeš li barem pojesti burek?
Hej, mali. Drago mi je što si se povratio.
Ti mora da si Piter.
Da li bi nam dozvolio da popričamo sa Henrijem i mamom?
Je li to u redu?
Šta misliš da nas dvoje prošetamo?
Henri, sada imaš nešto u glavi.
Nešto što se zove tumor.
To nije dobro.
Moramo videti da li se može odstraniti
a da ti ne povredimo ostali deo mozga.
To je zeznuta stvar.
Uspeli smo da odstranimo jedan deo. - Daj, čoveče.
Molim?
Ova brza pojava, oslikava se
na vašem licu, a kako ja vidim,
to mora da je teški oblik epindoma ili glioblastoma.
Ne znam zašto mi to nije palo na pamet.
Sa glavoboljom i maglom pred očima,
mislio sam da je stres.
Je li velik?
Da.
Širi se?
Da.
Da li je zahvatio vitalne funkcije?
Pa, pokušali smo da ga resektujemo, ali na nesreću...
Kontam.
Moj MRI?
Zračenje?
Žao mi je.
Voleo bih da ostanem sam, molim vas.
Dušo, ja ne bih... - Mama...
Voleo bih da ostanem sam.
Dobro.
Razrede. Henri će neko vreme ostati u bolnici. Jako je bolestan.
Zato sam mislila da bi bilo lepo
ako bi mu poslali čestitke za ozdravljenje.
Hoće li biti dobro?
- Pa, Tomi... - Mora, zar ne?
To je ipak Henri. Mora biti dobro.
To još ne znamo.
Zdravo, Henk.
Hej, ja ne ujedam.
Šta radiš? - Pišem dnevnik.
Misliš da si pametan, zar ne?
Više oprezan.
Jebote, Henk. Zašto to radiš?
Henri.
Vidi, iako smo...
Znam.
To se zove povratna reakcija. - Šta?
Izgleda da imamo anti-etički odnos, ali... mi samo
lažemo jedno drugo o tome kako se osećamo.
Mislim da si lepa, ali tebe to vređa.
Dečija posla, da.
Ali... ja sam dete.
Čuvaj se, Henk.
Imaš li devetku?
Imaš li ti desetku? - Uzmi jednu.
Hej, Piter...
imaju dobar sladoled u kantini.
Da li bi mi doneo jedan?
Evo, dušo.
Mislila sam da kada izađemo odavde...
Mama, donesi mi finasijski izveštaj.
- Ne brini za to. - U drugoj fioci mog ormara.
- Nemoj sada. - Treba mi zahtev
za penziju. - O tome ćemo sledeće nedelje.
Možda neću biti tu sledeće nedelje.
Ja...
Idem da uzmem malo vode.
Ja neću. - Neću ni ja.
Piter...moram ti nešto reći i veoma je važno, u redu?
Nakon...
Jako je važno da nagovoriš mamu da pročita moj dnevnik.
U redu? Ali ne i ti. Samo mama.
Hoću da to ti uradiš lično.
Piteru, to dajem tebi jer ti verujem najviše na svetu.
Čuvaj mamu. U redu?
Gde ćeš ti biti?
Ne znam.
Biće sve u redu.
Svi će hteti da budu prijatelji sa tobom.
Dođi.
U redu je.
Učiniću da sve bude bolje.
Ako Lajfkon pređe 200, baci ga.
Očekujem pad energetskog sektora, ali sve je uredu.
Slušaš li me?
Šta? - Moraš kupiti nova kola. - Stara kola su još dobra.
Ulaži u obveznice. Manji je porez.
Rekla sam ti da ne želim o tome.
Pročita izjavu i proveri ponekad kod Roba.
Mama, ovo je veoma važno. - Ne, uopšte nije važno.
Pazi na tehnologiji. Budi pažljivija od drugih.
Rekla sam ti, neću o tome. U redu?
Boli me ona stvar za to.
Izvini.
Uplašena sam. Ne znam kako da...
Ne znam kako ću to bez tebe.
Ne znam kako da budem majka.
Nikada to nisam ni pomislio.
Uvek si znala biti majka.
Ti si najbolji deo mene, Henri.
Najbolji deo mene.
Ne mogu...
Henri? - Mama. - Šta to...
Dušo, šta to radiš? Henri? Henri?
Halo. Šta? Šta se dešava?
Šta je bilo, dušo? U redu je.
- Idem po doktora. - Šta je bilo? Diši. Diši, diši. - Mama.
- Ovde sam. - Mama. Hoću mamu. - Ovde sam. Tu je mama. U redu je.
- Hoću da vidim nebo. - U redu je.
- Hoću da vidm nebo. - Hoćeš da vidiš nebo?
Pogledaj. Pogledaj ga, dušo.
Mama?
Hej!
Pa... imala sam ideju.
Imala sam ideju.
To je tek početak, ali je barem nešto.
Vidi, cele nedelje ćemo jesti dezert.
Ništa drugo. Doručak, ručak, i večera.
- Jebeš ga. - Ne psuj preda mnom.
- Pogledaj kakav lep dan. - Mama?
Nisi valjda očekivao da sve stane, zar ne?
- Mama. - Napolju je lepo. Život se nastavlja, zar ne?
Mama! - Šta je?
Dušo, izvini.
Samo prolazim kroz težak period.
Jer kada izgubiš nekog bliskog...
Ne pričaj tako sa mnom. - Kako?
Kao sa detetom.
Da.
Bože.
Ne znam šta da radim.
Ne znam, ne znam.
Šta bi Henri uradio? - Ne radi isto što i Henri.
Uradi po svome. Šta bi ti uradila?
Ne znam.
Jesam li poranio?
Rekli smo u 16:30, ali ako smetam, mogu ja...
Ne. Samo sam zaboravila, i... - Obično ne idem u kućne posete,
ali sam hteo da vidm šta radite ti i Piter.
Hvala ti.
Je li... Piter kod kuće?
Da, da. Uđite.
- Zdravo. - Hej.
Samo sam hteo videti jeste li dobro.
Jesi li dobro? - Ne.
Šta nije u redu? - Boli me glava.
Boli te?
Gde?
Dođi. Daj da pogledam.
Mislim da te boli srce, mališa.
Mislio sam da je srce ovde.
Daću ti moju vizitku.
Iza imaš broj mog mobilnog.
Ako te opet zaboli srce, samo me pozovi.
Važi? - Važi.
Gđo, radite li ovde? - Molim? - Gđo.
Hej, je li ovo prava dijetalna kola?
Jeste.
Suzan? Mogu li...
Da.
Možda si se vratila prerano.
Što? Dobro sam.
Ne. Nisi dobro.
Tvoj mali je ovo poslao iz bolnice.
Piše da imaš 680,000 na svom računu.
Još više u obveznicama.
Piše da sebi možeš priuštiti odmor.
Mislim da bi i trebala. On...
Bio je pametno dete.
Ovo nije zahtev, Suzan.
Žao mi je.
Hej!
Jesi li... - Da. Dobro sam.
Moram da idem.
Opet sam ogrebala svoj Maserati.
Možeš li verovati? Idem da uhvatim mehaničara iz Milana...
To je sve.
Idem kući kod svoja dva dečaka.
Da li neko hoće da se menja za voće?
Hoćeš zadnji kolač?
Kod kuće sam.
Mama! - Da.
Mislim da je Henri hteo da ubijemo Glena.
Gdina Siklmena?
Ne zaboravite da svi ne prolaze kroz svih pet faza,
a ne mora da znači da sve mora ići redom.
Svaka od ovih teorija naglašava vitalnu važnost
da oni koji prolaze kroz žalost sebi nađu posla
i neki zadatak.
Ne bih rekla da je time mislio da ubijemo Glena.
Gdina Siklmena.
Prevrće mi se stomak od pomisli da bi on...
Šta bi on? Nisam sve razumeo.
Nije dobar roditelj Kristini.
Pozvaću socijalno.
Zašto da zovem socijalno?
To nije moguća opcija.
Mora postojati neko drugi koga možemo pozvati.
On je već sve pokušao. - Daj, Piteru.
Mora da ima nešto što mu je promaklo. - Henriju da nešto promakne?
Ovo je smešno.
Mora da postoji način da se pomogne Kristini.
Nema načina da se pomogne...
Neću sa tobom raspravljati o ovome.
Moramo. To je Henrijeva zadnja želja.
Nećemo ubiti načelnika policije, i tačka.
Čula sam da je ta istraga zatvorena.
Zato pokušavam da vidim...
Tačno.
Nećete uznemiravati uvaženog člana zajednice?
Da slučajno niste hteli reći moćnog?
Ne, to nema nikakvog smisla.
Samo...
Da, shvatam da službenik mora biti iz istog regiona,
ali nadala sam se da ću naći rešenje, i to je sve.
Žao nam je, ali to nije... - Govorimo o...
Mi moramo pratiti zvaničnu proceduru.
Tačno, ali je zar zvanična procedura važnija od...
Gđo, žao nam je. Pošaljite molbu...
Ozbiljno? Prokletstvo!
Volim te.
Ne. Ne, dušo.
Ne.
Bože. Daj, daj.
Halo.
Glen. Zdravo.
Zvala sam jer...
jer hoću da počistim lišće...
lišće na travnjaku.
Već si to rekla, Suzan.
Da.
Ali sad mi se radi.
Zdravo, mama. Ja sam.
Diši, mama.
Podrazumeva se, ako ti ovo slušaš, ja više nisam tu.
Hteo sam da to sam uradim, ali to je sada nemoguće.
Nadam se da se nećeš naljutiti što sam se iskrao.
Ali moram biti siguran da je sve na svom mestu.
Znam da se oslanjaš na mene, mama.
Sada se ja moram osloniti na tebe.
Treba mi tvoja pomoć.
Sve što ti treba je ovde.
Ne sme ostati neobavljeno.
Moramo ga napraviti boljim.
I, mama... - Da?
Biću uvek uz tebe.
U redu.
Dobro.
Ići ćemo zajedno, kotrak po korak.
Jedan pogrešna procena, i sve će propasti.
Hajde da pokupimo neki keš sa bankomata. Nemoj se čuditi.
Ta kamera gore, iza stakla.
Ne gledaj. Dobro. Podigni 500$. - Kako je to dovoljno?
Znam da tako izgleda, ali ako odeš na drugi
bankomat, možeš podignuti dozvoljenu sumu.
Sledeći bankomat je kod Longbova i Svena.
Idi pravo na raskršće.
Desno od tebe.
Čuj, znam da sumnjaš u sve ovo.
Misliš? Ovo je čista ludost, Henri.
Dobro. Zakuni se, ali ne pred Piterom.
- To je loš uticaj. - Da znaš da jeste.
Parkiraj preko ulice, iza zelenog kontejnera.
Doveo si me ovde?
Isuse. Ja sam najgori roditelj.
Zapamti vidno polje kamera.
Sve je na dijagramu.
Mama, možeš ti to.
Treba mi "Nepobedivi" 7.62
sa noćnim nišanom, prigušivačem,
i tri dodatna okvira sa deset metaka.
Imate li to, ili da odem do nekog drugog?
Prigušivač je zabranjen za civile.
Da vidimo šta će Dominik reći na to?
Da, Dominik.
Šefe, uz dužno poštovanje, moram na avion.
Zašto onda ne kažeš cenu pa da brišem?
Sa njim možeš da pogodiš čoveka u glavu bez po muke.
A ti krugovi ublažuju trzaj
pa ih je teže pronaći
Mirno, polako pritisni obarač.
Jesi li video? - Odlično mama. Dobro ti ide.
Nisam ni znala da ja to mogu.
Ali onda sam joj videla pogled u očima,
kao da je još tu.
Jedva je visio.
Odličan pogodak, mama. Pogledaj u grupu.
Pobrini se da pokupiš čahure pre nego što...
Treba li ti nešto? - Ne treba.
Nemoj nešto da spališ.
Seti se onog požara.
Gvozdni kolač je nezgodan.
Hej, Glen. - Hej, Suzan.
Žao mi je, još nisam...
Nema veze...
Tvoj sin, ja... - Da, hvala.
Mislila sam da mi daš neki savet
u vezi nečega što pokušavam.
Mogu li?
Hej, dušo. Kako si?
Kako je u školi? - Dobro. Osim matematike.
Biće bolje, uskoro.
Suzan?
Pa...
Sa svim što se dešavalo zadnjih mesec dana,
ja... Malo sam razmišljala.
Ne dao Bog, ako se nešto desi meni,
samohranom roditelju, htela bi da osiguram
Pitera.
Da li si ti uradio tako nešto?
Pa, ja sam zdrav ko' dren.
Ne dam se.
Nikad se ne zna.
Ali...
Ne, nikada o tome nisam razmišljao.
Čak i kada je Kristinina majka umrla?
Jok.
Ne mogu dati... mnogo...
na tom frontu. Zašto?
Znaš, zbog tvog posla.
Vaše glave su uvek u torbi.
Da, izvini. Ne mogu puno da pomognem.
Šta je to?
Da, umalo da zaboravim.
Moraš mi potpisati za večerašnji talent šou
ako budem vodila Kristinu.
Znaš kako osnovna škola voli formulare.
Da.
U redu.
- Izvoli. - Super.
Pa, ujutro dolazim po nju. - U redu.
Oko 18:00h? - Da.
Za papire o starateljstvu su potrebni svedoci.
Zato sam falsifikovao potpis od gđe Švarc
koja je umrla prošle godine.
Jadna naša komšinica. gđa Švarc.
A kupio sam ti i nova kola.
Starim kolima ništa ne fali.
Znam, znam, ali su sigurnija i manje vidljiva
prilikom bekstva.
Samo moraš otići po njih. Adresa je u mojoj beležnici.
Dobro. - Mama?
Hej, dušo. - Šta to radiš?
Završavam neki posao ovde.
Dobro, hajdemo nazad u krevet.
Jesi li spreman za sutra?
Veliki talent šou. - Valjda.
Šta ćeš izvesti? - Magični trik.
Magični trik.
Kakav? - To je iznenađenje.
Zvuči uzbudljivo.
Šta ako ne uspe?
Ti si se dobro pripremio, zar ne? - Da, vežbao sam.
Gđa Ramirez mi je dala da koristim umetničku lab.
Onda ne bi trebao da se nerviraš.
Izaći ćeš na pozornicu, i kada dođe vreme,
sve će ići kao podmazano.
Da je to Henri, ne bi bilo razloga za brigu. On bi bio savršen.
Dušo. Šta?
Reci mi.
Ponekad pomislim da sam to trebao biti ja.
Ne. Kako to možeš da kažeš?
Onda bi ljudi bili manje tužni.
Poslušaj me. Ako ti se nešto desi,
ne znam šta bih uradila.
Henri je bio neverovatan.
Ali...
ti si specijalan.
To što misliš da si mi ti manje važan
nije samo pogrešno...
već i glupo.
U redu?
Sve mora biti tačno u sekundu.
Svaki pokret, svaki ugao, svaki korak.
Nema mesta za greške.
Ovo se nikada nije dogodilo. Nikada nisi ni bila ovde.
Čak i sada.
Ti si duh.
Kao ti.
Piter! Hajde, idemo.
Ovo je tvoja velika noć.
Hej, samo se koncentriši na pozornici, u redu?
Samo bez panike, jer panika nikad nikoga nije odvela nikuda.
Samo se koncentriši, budi miran
i seti se Lamaza disanja.
U redu?
Dobro. Ne budi nervozna.
Sve će biti u redu.
Piteru, šta to radiš? Zašto si to uradio?
Henri bi mislio da je to zabavno.
Henri je imao 11g.
Bio je genije.
Ali nije bio roditelj, u redu?
Hajde. - Hej.
Zdravo...
Zdravo, ja...
Tu si, iznenadio si me...
Ja sam ga pozvao. Hoću da vidi moj trik.
Izvini, mislio sam da znaš.
Nadam se da je to u redu.
Da, naravno. Nema problema.
Ali ja večeras moram biti roditelj volonter.
Pa moram obavljati volonterske stvari.
U redu...
Ja ću...
- Jesi li dobro? - Da. - Da? Izgledaš super.
- Ne budi nervozan. - Neću.
Posmatraću te.
Piter.
Dobro veče, roditelji.
Učenici su spremni. Jako sam ponosna na ovu decu.
Dame i gospodo, dobrodošli
u talent šou osnovne škole "Prva Konjička"!
Krenućete na mene? Udariću vas u kolena.
Ja sam zloća, nevaljalko, besan pas kakvog niste videli.
Trepni dva puta, nema me. Ribe hoće da me ljube.
Šupci, kad me vide pobegnu nakon što dobiju batine.
Odlazite, gamadi, jer ste svi kukavice.
Ali ja, ja sam frajer.
Mama, to je to. Kad izbrojim do tri.
1, 2, 3.
K- A-V-A...
R- Y!
Ne paniči. Bez obzira na sve, ne paniči. - Ne paničim.
Ovo je za moju sestru.
A, B, C, D...
Proveri vreme. - 19:12h.
Poravnaj pušku sa ramenom radi manjeg trzaja.
Sačekaj da ti dođe tačno gde treba.
Eliminiši sva ometanja.
Do kurca.
Čak i pritisak na obaraču.
Seti se treninga.
Samo polako.
Ne budi nervozna.
Nišani, mama.
Nišani.
Mama, pucaj.
Sad!
Ne.
Ti si još dete.
Šta se dođavola dešava?
Znam šta si uradio.
Posete u hitnoj.
Izostanak iz škole, masnice.
Pozivi socijalnom.
Sve pod zaštitom tvog brata.
Henri je to sve dokumentovao.
A ti uopšte nisi znao da te je on posmatrao.
Misliš da će ti neko poverovati?
Ne znam, Glen.
Mogu napraviti skandal. A ti?
Zvaću svog šefa.
Dovešću ti njega.
Šta god mi se desi, to neće promeniti ono što jesi.
Otići ću u FBI.
Obavestiću novine.
Pobrinuću se da nikada više ne digneš ruku na tu devojčicu.
Pobrinuću se da odgovaraš za sve što si uradio.
Pgledaj me.
Pogledaj me!
Hoću da vidiš sa kim imaš posla.
To ne može biti. Bože.
Hej, Sten.
Hej. - Glen je.
Slušaj, treba da mi... nešto središ.
Čućeš neke...
glupe, optužbe, znaš, pa...
Znam, Glen. Javili su nam.
Kako to misliš?
Ko vam je javio?
Direktorka škole. Čuli smo se u distriktu.
Ima puno toga, Glen. Moraćemo otvoriti slučaj.
A sada, predstavljavamo vam Velikog Pitera.
U mom magičnom triku, uskrsnuću svog brata.
Kada završim, on će biti tu, tačno ispred nas.
Molim te proradi.
Znaš, kao naučnik, nikada nisam verovao u magiju.
Ali posle ovog...
- Piter Veliki. - Dr. Danijels.
Hoćemo li se uskoro videti?
Nadam se.
Možete li ga pripaziti na sekundu?
Naravno da ne mogu.
Brzo se vraćam, dušo.
Šta se desilo? - Glen Siklemen se noćas ubio.
Bože.
Socijalni radnik je hteo da popriča nasamo sa Kristinom.
Dušo.
U najboljem interesu maloletnog lica,
sud dodeljuje da se starateljstvo dodeli
Suzan Karpenter, i to odmah.
Ponekad vas dobre priče podsete
kakvi bi trebali da budete.
Možda ih zato ima toliko puno.
Priča o dobru i zlu.
Priča o trijumfu ljudskog duha.
Priča o životu i smrti.
I kako da uradiš nešto uprkos svemu.
Pa, ova priča...
govori o meni, tebi, mom bratu...
i devojčici iz komšiluka.
Ali to više nije moja priča.
Tvoja je.
"I jedna po jedna padoše latice na zemlju,
"pa onda lišće, pa pupoljci i na kraju stabljika,
"pa se činilo da je cvet nestao, ali nije.
"Zato što je cvet pao na zemlju, i oplodio je,
"da celo polje može ponovo procvetati.
Kraj."
Svidela mi se. - I meni.
Hvala ti.
Dobro, a sad u krevet.
Jesi li dobro?
Još malo da ću završiti krečenje u tvoj sobi.
Biće super.
Laku noć, slatkišu broj jedan.
Laku noć, leptiriću.
Upaljeno ili ugašeno? - Upaljeno. - Upaljeno.
Otvrena ili zatvorena? - Zatvorena. - Zatvorena.
Obrada by: www.exyu-subs.tk Preveo: MireLovac